Loe läbi alltoodud kirjakoht: Js 50:1-11
Siioni taastamise tõotus1Nõnda ütleb Issand: Kus on teie ema lahutuskiri, millega ma tema olen ära saatnud? Või kellele oma võlausaldajaist ma olen teid müünud? Vaata, te olete müüdud oma süütegude pärast, ja teie üleastumiste pärast on teie ema ära saadetud.
2Miks ei olnud kedagi, kui ma tulin, ei vastanud keegi, kui ma hüüdsin? Ons mu käsi liiga lühike lunastamiseks või ei ole mul jõudu päästmiseks? Vaata, oma sõitlusega ma kuivatan mere, teen jõed kõrbeks, vee puudusel hakkavad kalad haisema ja nad surevad janusse.
3Ma riietan taevad pimedusega ja annan neile kotiriide katteks.Kolmas laul Jumala sulasest4Issand Jumal on mulle andnud õpetatud keele, et ma oskaksin vastata väsinule, virgutada teda sõnaga. Ta äratab igal hommikul, ta äratab mu kõrva, et ma kuuleksin õpilaste kombel.
5Issand Jumal avas mu kõrva ja ma ei ole vastu pannud, ma ei ole taganenud.
6Ma andsin oma selja peksjaile ja põsed neile, kes katkusid karvu, ma ei peitnud oma palet teotuse ja sülje eest.
7Issand Jumal aitab mind: seepärast ma ei jäänud häbisse, seepärast ma muutsin oma näo otsekui ränikiviks, sest ma teadsin, et ma ei jää häbisse,
8et mu õigusemõistja on ligidal. Kes tahab minuga riielda? Astugem üheskoos ette! Kes on mu vastane? Tulgu ta mu juurde!
9Vaata, Issand Jumal aitab mind! Kes võib mind süüdi mõista? Vaata, nad kõik kuluvad nagu rüü, koi sööb nad.
10Kes teist kardab Issandat, see kuulgu tema sulase häält; kes käib pimeduses ja kel puudub valgusekuma, see lootku Issanda nime peale ja toetugu oma Jumalale.
11Aga vaata, teie kõik, kes läidate tule, süütate tuliseid nooli, minge oma tule leekidesse ja tuliste noolte keskele, mis te olete süüdanud. Minu käest tuleb see teile, et peate lamama piinades.
Juudi rahvast ei pagendatud mitte sellepärast, et Jumalal sai neist kõrini, vaid nende pattude ja üleastumiste pärast, mida püha Jumal ei saanud ignoreerida ( s1). Jumala igatsus oli saada Iisrael enesele vastama; ta ootas, et nad hüüaksid Teda appi neid vaenlase käest vabastama. Ning rahva eksiiliperiood ei kestnud mitte sellepärast, et Jumal oleks olnud jõuetu neid päästma ( s 2,3). Ka meie ei peaks Jumalat süüdistama oma murede ja katsumuste pärast, eriti kui me ise pole koos Jumalaga kõndinud.
Äkilise stseenivahetusega viiakse meid taas Jumala sulase juurde s 4 ( võrdle s 10). Tema teab kuidas õpetada ja kinnitada nõrka uskujat. Tema võib samastuda meie kõikide katsumustega, sest ta ise on kogenud äärmist kannatust (Hb 2:18: 4:15,16 ). Tema kõrvad on avatud kuulma Jumala tahet ( Ps 40:6); Ta ei põrka tagasi alanduse ja valu ees ( s 6). Ta ei karda põlgust, sest näeb enese ees täielikku õigeksmõistmist (Hb 12:2). Nii valmistab ta end (Lk 9;51) selle kannatuse talumiseks mis käib kaasas Jumala tahte tegemisega. Kas ka sinu ees on täna mingi raske ülesanne, mille jaoks pead end kinnitama ja kokku võtma?
Ka apostel Paulus viitab tänase teksti 8. salmile Rooma kirjas ( vt Rm 8:33
„ Kes võib süüdistada Jumala valituid? Jumal on see, kes õigeks teeb.“) just samal viisil kui Jeesusel polnud vaja karta mingit süüdistamist oma õigluse ja õiguse tõttu. Ja nii pole ka meil tarvis karta mingeid kurja süüdistusi, sest oleme usu kaudu Jumalasse saanud õiguse temalt.
Loetud teksti 2 viimast salmi esitavad lugejale väljakutse. Kas usaldame Jumalat ka siis kui kõik läheb halvasti ( s 10)? Või üritame kõike teha omal viisil, vältides iga hinna eest kannatusi mida Jumala tahtes käies peaksime kohtama ( s11)?
Selle kommentaari autor: Andrew Clark