Loe läbi alltoodud kirjakoht: 1Kr 15:12-19
Kristuse surnuist ülestõusmise tähendusest12Kui aga Kristusest kuulutatakse, et ta on üles äratatud surnuist, kuidas siis mõned teie seast ütlevad, et surnute ülestõusmist ei ole?
13Aga kui surnute ülestõusmist ei ole, siis ei ole ka Kristust üles äratatud.
14Aga kui Kristust ei ole üles äratatud, siis tähendab see, et ka meie jutlus on tühine ja tühine on ka teie usk.
15Ja meid leitakse siis olevat Jumala valetunnistajad, sest me oleme tunnistanud Jumalale vastu, et ta on üles äratanud Kristuse, keda tema ei ole üles äratanud, - sel juhul, kui surnuid üles ei äratata.
16Sest kui surnuid üles ei äratata, siis ei ole ka Kristust üles äratatud;
17kui aga Kristust ei ole üles äratatud, siis on teie usk tühine, siis te olete alles oma pattudes.
18Nii on siis ka hukkunud need, kes on Kristuses magama läinud.
19Kui me loodame Kristuse peale üksnes selles elus, siis me oleme kõigist inimestest armetumad.
Nii nagu mõned kaasaegsed kristlased, oli ka korintlaste seas neid, kes eitasid surnute (ihulikku) ülestõusmist. Ilmselt olid nende argumendid erinevad - korintlased tundusid arvavat, et reaalsus on vaid vaimne ning ainult inimhing surematu, keha ei peetud väärtuslikuks (1Kr 6:13); kaasaegse inimese jaoks on aga mõte ülestõusmisest lihtsalt võimatu. Mõlemal juhul on lõpptulemus ikkagi sama: kui surnute ülestõusmist ei ole, siis ei tõusnud üles ka Kristus. Mis iganes tol hommikul ka juhtus, ei olnud tegu ülestõusmisega - ja seega on kogu asi lõpetatud.
Kui aga asjad on nii, satub ohtu kogu Pauluse kuulutuse sisu, vaatamata isegi sellele, et korintlased kogesid Püha Vaimu kaudu toimunud reaalset elumuutust. Kui ülestõusmist tegelikult olemas ei ole, millele siis kristlased üldse loota saavad? Samal kombel haihtuks õhku Pauluse enese usaldusväärsus. Ja kuna ülestõusmise küsimus oli absoluutselt kesksel kohal Pauluse kuulutuses, kuidas saaks keegi üldse veel usaldada ühtegi tema väidet? Hullem veel - Paulus oleks süüdi valetunnistuses Jumala kohta. Kuidas? Ülestõusmist kuulutades väitis Paulus ka , et selle läbi oli Jumal Jeesuse otsustavalt õigeks tunnistanud igas mõttes. See oli Jumala kõlav “jah” Kristuse lunastavale surmale meie eest ning uue loodu algus. Aga kui Jeesust üles ei äratatud, siis Jumal ei teinud seda kõike. Ja siis puuduks meil nii kindlus pattude andekssaamise kohta kui ka igasugune põhjus iial midagi sarnast loota (s 17).
Eilsest tekstist nägime, et Kristuse ihuliku ülestõusmise eitamine oli muutunud trendikaks.
Miski aga ei või kaugemal olla tõest ega ka hävitavam. Paulus näeb siin selgelt seda mida teised ei oska tähele panna. Kui ihulikku ülestõusmist ei ole - ei ole mingit pattude andeksandmist, mingit Vaimu andi, mitte midagi! See on üks neist kohtadest, kus kahtlemine, sekulaarsele skepsisele voli andmine või lihtsalt kõikumine ja ebakindlus võivad osutuda fataalseks, ning osutada mitte-kirstlusele. Kristus tõusis üles, ja ihulikult.
Ja siia ei ole midagi lisada.
Selle kommentaari autor: Rikk Watts